(dørklokken)
Hallo?
Luk op. Jeg ved, De er hjemme.
Jeg må have de penge, De har lånt af mig.
Hallo?
Næh, det er dog for galt.
Jeg ved, De er hjemme. Nu er det nok med den komedie.
Vil De straks lukke op? Hører De?
Luk op! Det går for vidt. Jeg finder mig ikke i det.
Det er tre år siden, De lånte de penge af mig.
Jeg har sendt 8 anbefalede breve og været her 14 gange.
Luk op. Jeg vil have mine penge.
Hvad går der af Dem, lille mand? Har De ondt i hovedet?
- På en højhellig søndag. - Hv-hvad fa'en er meningen?
- Han må jo have ondt i hovedet. - På en højhellig søndag.
- Godt, du sagde ham besked, Otto. - Ja, hv-hv-hvad fa'en er meningen?
Sådan lønner Danmark en digter.
Av Av, av.
Av, av.
Av...
(dørklokken)
Godmorgen.
Nå, er det bare Dem? Hvad vil De på en søndag?
- Ekspresbrev. Anbefalet. - Uh nej. Skal jeg kvittere?
Nej, jeg er bange for, at vi må have Oehlenschlägers personlige autograf.
Her.
Det er længe siden, De har digtet noget.
Det kræver fred, og hvornår har man det i det her hus?
- Nej, det er længe siden. - Interesserer De Dem for poesi?
Det er længe siden, der har været en af de tykke gule fra forlagene.
Det kunne jo også tænkes, at jeg fik noget antaget, ikke?
- Værsgo. Tak. Farvel. - Ja, ja, lille frue. Fragile.
Farvel.
- Det er fra en sagfører. - Kaffe!
(tuden)
Vandet koger.
(gråd)
- Hvad er der nu? - Det kan du ikke byde mig.
- Hvad for noget? - Du har ikke sagt, det var så galt.
- Det kan du ikke være bekendt. - Hvad er det?
Det er fra en sagfører. Han vil have 10.000.
10.000?
Så meget kan man overhovedet aldrig nogensinde tjene på...
...at skrive digte.
- 10.000? - Ja...
Jamen Jamen, Lillemor, det er slet ikke
Vi skal ikke af med... Vi skal have...
Vi skal have 10.000 gratis.
Hvad er det, du siger? Hvordan?
Jeg skal komme ind i morgen. Jeg har fået P.F. Møllers Mindelegat.
Det store litteraturens ridderkors.
Hvorfor det?
Hvorfor?
Fordi jeg er Fordi man har indset, at jeg er
En kreds af udmærkede, dygtige mænd har indset, -
- at jeg er måske ikke genial, men dog anerkender, -
- at jeg har formået at skabe bryde nye veje, -
- som andre ikke før har anslået.
Strenge. Altså betrådt veje strenge.
Det er en anerkendelse. Det er det, der varmer.
Det er ikke pengene, for hvad er penge?
Selvom det ikke ligefrem varmer, så luner det svært.
- Er du slet ikke glad? - Jo, jeg er himmelhenrykt.
Og du skal have 10.000 kys, for du er genial, og jeg elsker dig.
Men først skal vi have kaffe.
Jeg synes, vi skulle rejse. Jeg trænger til nye indtryk.
Jeg kunne tænke mig Grækenland. Digtekunstens vugge.
Akropolis, antikkens ophøjede, forklarede verden.
Eller Østen. Jeg har altid følt mig i pagt med Østens mystik.
Det dybe, det uudgrundelige. Kungfutse. Buddha.
Næh, nu skal vi to være fornuftige.
Jeg trænger til kjoler, strømper, handsker og undertøj.
- Nej, de skal ikke klattes væk. - Der er ikke tale om at klatte.
Du vil måske bruge det hele på undertøj?
Jeg så forleden inde i byen den yndigste, lille
De penge er til min videre udvikling.
Vi må da tænke på det nødvendige før det overflødige.
- Er min udvikling nu overflødig? - Du behøver ikke blive en fedterøv.
- Har jeg nogensinde været fedtet? - Du har intet haft at være det med.
Når man så i sit ansigts sved har samlet lidt, -
- skal det ødsles væk på pjat.
Det er ikke mere pjat end oldsager og fede, forædte buddhaer.
For min skyld kan du sende de penge tilbage i dit ansigts sved.
Ah, Lillemor, det var ikke meningen, vi skulle være uvenner.
Selvfølgelig skal du have en kjole. Og ingen forlanger, at vi skal rejse.
Selvfølgelig skal vi rejse hvis du synes.
Vi skal bare være fornuftige.
- Du skal jo tænke på din udvikling. - Det er meget vigtigere med dig.
Det er mere inspirerende for mig, hvis du
Lillemor, vi skulle jo være glade. Vi er pludselig blevet rige.
Vi har 10.000 kr.
Jeg elsker dig.
Du rører mig ikke. Lad være med det.
Den forbandede seng, den av! Hold så op, Lillemor.
Nej, du må ikke. Jeg vil ikke ha' det.
Hv-hvad fanden er meningen?
Nu har jeg det. Det lille bondehus, vi så forleden. Vi køber det.
Endelig kan vi komme ud i naturen, hvor der er fred.
- Ja, men tør vi? - Jeg skal jo i gang med den roman.
- Bare det ikke er solgt. - Vi tager en taxa. Vi er jo rige.
Gud, ja. Det er vi også.
- Har du penge? - Penge, ja Nåh, nej.
- Gudskelov. Det er ikke solgt endnu. - Vi går ind og kigger. Kom.
Bare vi kunne komme ind. Der må være nogen, der har en nøgle.
Her kunne jeg have arbejdsværelse. Stille og fredeligt.
Der må være en bagdør.
- Det vindue her er ikke lukket. - Vi kan ikke bryde ind.
- Vi må da se huset. - Jeg kan altså ikke lide det.
- Sludder og vrøvl. Kom nu bare. - Hallo!
Hallo, hallo.
Goddag, goddag. Nu skal jeg være der.
De vil gerne se huset, ikke? Nu skal jeg lukke Dem ind.
- Jo tak - Det er nemmere gennem døren.
- Værs'artig. - Vi ville ikke gøre ulejlighed.
Det er en fornøjelse. Buk hovedet.
- Nu må De endelig se Dem godt om. - Tusind tak.
De har måske tænkt Dem at købe huset?
Ja, det er lige sådan et, vi har tænkt os.
- Det kommer an på - På hvad?
Ja, prisen og alt det. Det er måske Dem, der ejer det?
Jeg har lovet ejendomsmægler Jansen at vise huset frem.
Anton Olsen, byens barber og frisør. Fornøjelse.
De skal ikke gøre det. De vil fortryde det.
- Hvad for noget? - Huset. Det er ikke pengene værd.
30.000 med 8 i udbetaling. Det er tyveri.
Det er da ikke så Her skal selvfølgelig males og sådan.
- Med gardiner og sådan - Så kunne her blive hyggeligt.
Må jeg have lov at spørge, hvad De vil bruge huset til?
- Ja, bo i det. - Hele året? De må ikke gøre det.
- Har De set kakkelovnen? - Ja, det er selvfølgelig
Der er da ikke noget så hyggeligt en vinteraften, når stormen tuder.
Skorstenen er utæt og fuld af sod. Ovnen er brudt sammen.
Risten er rusten, og det er resten også.
Skulle der snige sig lidt varme ud, ryger det ud gennem vinduerne.
- Huset er pilråddent. - Nå? Jeg troede, at De skulle...
Jeg har lovet at vise huset frem, men sandelig ikke at anbefale det.
Køkkenet er da ellers meget pænt.
Det er stort nok til spisekøkken.
Håbløst, lille frue. Håbløst. Har De set komfuret?
Uanvendeligt. Der er rotter i spisekammeret.
- Hvad er der så ovenpå? - Et lille tagkammer.
- Soveværelse? - Ha! Om sommeren en bageovn.
Om vinteren en fryseboks, og når det regner et brusebad.
- Det er ikke så godt. - Nej, vel. De må hellere opgive det.
- Ja, det må vi vel. - Ja.
- Ja - Nej, det skal De ikke gøre.
Det er ellers synd. Sofaen kunne godt stå der.
Ja, det kunne den. Og min skrivepult kunne stå der.
Og min sykurv derovre.
- Reoler på hele den væg ville lune. - Man kan da også få isoleret.
Vi kan få repareret den skorsten og købe en ny kakkelovn.
- Og et elkomfur. - Er De velhavende?
Nåh...Ja.
- Ved De, hvad det vil koste? - Det kunne vi måske nok klare.
Men De må ikke gøre det. Hører De? Det vil koste en formue.
Huset er bygget på mosegrund. Vil De se her?
Se her. Nu skal De bare se.
Hvabehar? Nu skal De bare se her.
Væggene siver af fugt. Gulvet er fuld af svamp.
Den forrige ejer led af iskias, hekseskud og vand i knæene.
De må ikke gøre det. Jeg vil ikke have det. De må ikke.
Åh...
Hu-hu, det er mig igen.
Skin ud du klare solskin dadadadadidada...
- Hvordan gik det? Er de gået? - Selvfølgelig.
- Var de vanskelige? - Jeg ordnede dem.
Jeg er så nervøs, hver gang nogen vil se på det hus.
- Tror du ikke hellere, vi skal - Ikke til den sindssyge pris.
Jeg har sagt 25.000 og 6 i udbetaling. Og en lille cigar
Når han bliver mør, køber vi huset, og så gifter vi os.
- Uh ja, altså - Tak.
Om natten drømmer jeg om, at nogen har købt vores hus.
Pjat med dig. Lad du mig om det.
Og kan du ikke sove, ved du, hvor du kan henvende dig.
Åh, Anton Der kunne komme nogen pludselig.
Der er jo nogen, der er tossede.
Jeg kan godt lide skrå vægge i soveværelset.
Og morgensol og fuglekvidder.
- Tænk at få en rigtig seng. - Aldrig mere sove i et skab.
Køkkenet kunne blive yndigt med rødternede gardiner.
- Og hvidskuret gulv. - Hvidskuret? Vil du skure det?
- Hva'? Jeg? - Ferniseret.
Ja, ferniseret.
Stuerne ville blive gode med lidt sjovt tapet og farver.
Hvis man nu rev væggen ned
- Rive væggen ned? Hvorfor dog det? - Der kunne blive en stor stue.
Jeg har altid drømt om mange rum, så jeg kunne gå en tur i mit hus.
Det er praktisk med mange rum, når vi nu får børn og sådan.
Ja, men det er mere præsentabelt med en stor stue, ikke?
Ja, men nu har jeg altså lavet to forskellige slags gardiner.
- Har du lavet gardiner? - Ja.
- Jeg kunne ikke nære mig. - Vera!
Jeg så noget stof og gik over og tog mål.
Ikke tale om. Vi lader den væg stå. Det bliver også alt for dyrt.
Det bliver i det hele taget for dyrt.
- Ikke hvis vi er fornuftige. - Husk på alt det, han sagde.
Alt sammen noget, der kan ordnes. Vi kan gøre det hele selv.
Tapetsere og hvidte og male. Det er kun morsomt.
- Kan du sådan noget? - Jeg ved ikke noget bedre.
- Og du kunne sy gardiner og - Ja, ja. Skulle vi?
Vi må ringe til den mægler. Det er slet ikke så farligt.
Tænk, hvad vi sparer ved at bo her. Vi kunne holde høns.
Der er folk, der lever af at holde høns.
Plymouth Rock'er. Jeg har altid ønsket mig Plymouth Rock'er.
Fine høns, der lægger masser af æg. Og kyllingerne er efterspurgte.
Jeg skal nok passe dem.
- Jeg har været ude at se på nogle. - Anton!
Og i hønsehuset er der plads til en rugemaskine.
Jeg tror, jeg dør, hvis vi ikke snart får det hus.
Man skal aldrig forhaste sig. Kommer tid, får vi råd.
- Vi skal være fornuftige. - Det kan også være farligt.
Jeg skal nok være der, når det psykologiske øjeblik er der.
- Der kommer nogen. - Goddag.
Nå, goddag igen. Må vi låne Deres telefon og en telefonbog?
- Fagbogen? - Ja. Tak for det.
- Var det ikke Jansen, han hed. - Jo Hva'? Hvem?
- Ejendomsmægleren. - Jo Nej. Hvorfor?
- De vil da ikke ringe. - Jansen...881215.
Nej, stop. Det må De Er det ikke noget, jeg kan ordne?
- Det behøver De ikke. - Måske skulle du lade hr. Olsen.
- Hvorfor dog? - Du bliver bare snydt.
Hr. Olsen er mere fornuftig.
- Snydt? Mig? Nej. - Jo.
Så skal han rigtignok stå tidligt op. Godmorgen...
Næh, hallo. Er det hr. Jansen? Goddag, hr. Jansen.
Vi har lige set deres bondehus herude i Lunderød, og...
Og det kunne vi måske eventuelt nok tænke os.
Nu har hr. Olsen ganske vist fortalt
Nå, det kan vitale om? Vi forstod på hr. Olsen, at
Nå, De er dødtræt af det hus? Jamen...
Hvor meget?
Det lyder da rimeligt.
Så er det en aftale. Vi kommer med det samme.
- Farvel så længe, hr. Jansen. - Hvad sagde han?
Jeg fik ham ned på 25 med 6 i udbetaling.
Hr. Olsen, det kunne De ikke have gjort bedre. Tak for hjælpen.
- Nej! Vi må være fornuftige. - Det er jeg færdig med.
- Vi har været forlovet i syv år. - Nu kan det være nok.
Nej, Ve...Hallo? Ve...
Der står et stort stykke om dem i avisen.
De kom i morges. De er nok ved at flytte ind nu.
Det kan blive helt sjovt at få en digter til byen.
- Digter? Hvordan det? - Ja, han skriver digte.
Fædrelandssange?
Der er jo også andre sange og vers og digte.
Digte? Det var noget, man gjorde i gamle dage.
Du følger vist ikke med, slagter.
- Kan han tjene noget ved det? - Det kan han da vel.
- Har han bil? - De kom på cykel.
- Så har de nok heller ikke fjernsyn. - Han har da lige fået stort legat.
Nåh, han får understøttelse? De skal nok have kredit.
Jeg troede ellers, du havde kig på det hus, Anton.
- Sindssyg pris. - Blev du taget ved næsen, Anton?
Av. Hvordan går det med dig og Vera? Jeg synes aldrig Av!
Det varer meget længere, end jeg havde troet.
Bare vi når det, inden de kommer med møblerne.
Hvordan går det med dig?
- Fint! - Jeg skal også have skuret gulvene.
Nå. Det var det.
Nå, hvabehar?
Tror du ikke, striberne skulle have været mere lige, sådan?
Nej, disse stive, traditionelle, geometriske Nej, nej, nej.
De brudte linjer frigør rummet. De får rummet til at leve med.
Jeg synes, det er en god virkning. Nu skal jeg bare hvidte loftet.
Så skal jeg gøre hønsehuset i stand. Jeg har bestilt nogle høns.
Åh gud, bare vi når det.
Tralalalaialala, krittevittevit bombom
tralalaialalalaia, krittevittevit bombom
tralaiaialalaiaia krittevittevittevit bombom
traialaliiaialala krittevittevit bombom.
Goddag. Jeg tænkte, at De måske trængte til en kop kaffe.
Det var vel nok sødt af Dem.
Hvordan havde De tænkt Dem at indrette det?
- Skal De have spisekøkken? - Det havde vi da tænkt os.
Nåh, skal De have malet det sådan?
Jeg hvidter loft med brede strøg krittevittevit bombom
det er beskidt og fuld af møg krittevittevit bombom
- River De væggen ned i stuen? - Nej, min mand...
- Har De syet gardiner? - Det har jeg ikke haft tid til.
Det har jeg. Det var jo meningen, at...
en længe ti! mit bondehus krittevittevit bombom.
- Hvor vil De have skrivebordet? - Dadida Goddag, goddag.
Skrivebordet? Lad mig nu se. Det skal herind, ja.
- Åh gud, nej. Ikke allerede. - Vi er straks færdige.
Nå Kom her.
Lillemor det ville ha' krittevittevit bombom
den væg skal rives ned i dag krittevittevittevit bombom
tramaiilaluiaiaj krittevittevit bombom
Tralilalulalilalaj
med lak må fatter selv ta' fat krittevittevittevit bombom
han taber ej den mindste klat
krittevittevit bombom
lamulaiilalaj krittevittevit bombom
lamaliiaiulalaj krittevittevitttevit bombom.
Plymouth Rock'er
Plymouth Rock'er.
Nå, allerede?
De må stille dem der i hjørnet, for hønsehuset er ikke helt klar.
Nu har jeg høns og hønsegård krittevittevit bombom
og mine høns har hønselår krittevittevit bombom
De lægger 100 æg om dagen krittevittevittevit bombom
Skal De have Plymouth Rock'er?
Er de ikke dejlige? Må jeg gerne have lov til at se på dem? Og røre?
Skal De have rugemaskine? Der er ellers plads til det. Nej
- Nej! - Om forladelse. Nu skal jeg.
Goddag. Det var hyggeligt at møde Dem igen.
Det skal vaskes alligevel, ikke? Nu skal De se, vi får tørret op.
Åh, hønen... Det er Plymouth Rock'er. Dav, Vera.
Åh, din...Din...
Vera...
Om forladelse. Nu skal jeg Nej, hønen, den løb Vera!
Det må du da ikke. Vera, hører du? Du må ikke
Åh nej, hønsene.
Pas på, De ikke sætter den på hønsene.
Hvor dælen bliver du af, Anton?
- Er du blevet helt tovlig? Herut! - Jeg skal nok komme igen.
Næh, sofaen den skal derind.
Ja tak.
At hvidte er kun tidsfordriv krittevittevit bombom
Et jævnt og
Den slags skal der fagfolk til.
Nu har vi fået os et lille hus at bo i
- og være to i - det drømmer vi jo alle om
og vores hus er der dejlig fred og ro i
- og stald og lo i - og hegn og have om
det grønne græs og høns og gæs måske en ged, man ku' blive ved
i aftensolen sidder man og ryger pibe
og skidt og skat og alt det pjat har man forladt og sagt godnat
at det er rigtigt kan man ikke mer' begribe
og er man digter og vil ha' noget at bo i
- og vær god i - og genial på Pegasus
så er det eneste man kan være comme il faut i
et lille lyrisk, sødt og stråtækt bondehus.
At være digter i dag det er forbandet
for her i landet vil ingen læse poesi
i gamle dage der var det noget andet
der var det dannet men nu er det forbi
nu er det sket for en poet han må ta' fat på dit og dat
og alt imens så går det baglæns med kulturen
folk sover sødt og ligger blødt og snorker højt, det er for sløjt
og det er klart at meget snart så er det slut, vi er kaput
når der er ingen der gider læse litteraturen
man må fortå at vort lands kultur forpligter
men alle svigter den store hob er døv og dum
er alle sløve hvorfor sku' da en digter
så ikke lægge sig og bare være stum?
Næh, hør nu her dig må jeg vist ha' lidt fut i
lidt mere krudt i kan du så se at komme op
det er utroligt at jeg har været skudt i
og set en gut i en sådan dovenkrop
- næh, hør nu her nu si'r jeg stop. - så går jeg op
så kan du ligge der i nat og meditere.
Ja, så godnat nu ingen pjat for jeg er træt
men nu kan jeg jo bare ikke sove mere
- så kan du digte - men hvad gør nu en digter
når musen svigter og ikke gi'r ham en fidus?
hun er lidt søvnig men kender sine pligter
vi har det dejligt i det lille digterhus
- Goddag. - Gud, nej. Dem har vi glemt.
Jeg har ikke glemt Dem.
Mig kan De ikke gemme Dem for, lige meget hvor De flytter hen.
Jeg finder Dem altid, og jeg bliver ved med at komme igen.
- Goddag. De har fået hus. Nydeligt. - Det blev lidt dyrere end beregnet.
Det gør det altid. Det er det, jeg lever af.
Vi sad netop i morges og talte om at betale Dem
Hvis De bare vil underskrive dette dokument, -
- der giver mig sikkerhed i dette hus.
Skulle De ønske eller blive nødt til at sælge, -
- skal jeg tilgodeses af salgssummen.
Lånet går videre på følgende betingelser:
10 % pro anno, opsigelse pr. anfordring, uhyre rimeligt.
Værs'artig.
Mange tak. Så beholder De kopien.
Det gamle gældsbevis river vi i stykker.
- Mange tak. Farvel. - Farvel.
Så er den klaret. Vi har fået vores lille, dejlige hus -
- og er sluppet af med den lille, modbydelige ågerkarl.
Jeg kunne ikke lide den måde, han sagde det på.
"Såfremt De måtte ønske eller blive nødt til at sælge huset."
- Hvorfor skulle vi blive det? - BI.a. hvis han vil have sine penge.
"På anfordring
- Ja. På anfordring. - Det har du skrevet under på.
Ja, det har jeg skrevet under på.
Hvad betyder det egentlig?
Han skal have sine penge lige med det samme, han finder på det.
- Vi må se at få betalt ham. - Ja. Men hvordan?
Jeg må i gang med den roman.
Joh Men er det sådan noget, der går hurtigt?
Det er da også pokkers. Bare man kunne
Nogle kan tjene en forfærdelig masse penge i en frygtelig fart.
Må jeg tale med Dem et øjeblik? Mit navn er Henry Hamber. Goddag.
Jeg er komponist. Så kender De mig måske.
Jeg tror nok, jeg har Værsgo.
Jeg skal bruge en digter. Det er meget svært med digtere.
Symfonier og den slags er der ingen afsætning på, -
- og så må man have digtere, og det er et problem over hele verden.
Vi trænger til digtere. Og når der nu er så få, som virkelig kan
De kan godt tjene mange penge på det.
Der er radio, grammofon og noder, albummer og ugeblade og postkort.
- Postkort. - Ja.
Men De er nødt til at betale skat. Der er faldet forfærdelige bøder.
Ja Jo.
Der er et par af mine ting, der glimrende kunne egne sig.
Goddag.
Det må være fruen. Hamber. De er jo nydelig. Har De optrådt?
Jeg skriver til en revy, og vi trænger til smukke, unge damer.
Det er det samme over hele verden. De ville se mægtig ud på en scene.
- Næh, det tror jeg slet ikke. - Hvabehar?
Det vil min kone slet ikke kunne tænke sig.
- Og jeg ville ikke tillade det. - Det er det samme over hele verden.
Her er et digt, som jeg tror kunne bruges.
"Drømmeløs drager den nøgne nat gennem de kolde skove."
"Venneløs vandrer den evige nat. Ville så gerne sove."
Det er absolut Men jeg tror ikke, De har forstået, hvad jeg mener.
Kender De "Rosa fra Nyhavn"?
Rosa? Næh, jeg kommer aldrig i...
Kender De så "Er du ensom, lille pige?" -
- eller "Lille, dumme dreng, hvor er du henne"?
"Den gamle dyrepasser" kender alle. Det er en meget fin tekst.
- Nu tror jeg, jeg forstår. - Det er mine alle sammen.
Og så har jeg den her.
- Den kender jeg da. - Nej, den har jeg lavet til morgen.
Det ville være godt med sådan noget som
Når du modta'r disse ord, mor
fra din dreng som nu er stor, mor
Den skulle bare hedde "Mor", men med en meget fin tekst.
- Jeg har altså meget - Jeg må af sted.
Men det kan godt give penge. Det ville være dejligt med en digter.
Nu skal jeg.
Hvad mener du? Vorherre bevares.
Han var da meget sød.
Åh, javel. Hans billige smiger falder du for.
Flot vogn, han havde. Han tjener nok masser af penge.
Ja, dette åndsfortærende, idiotiske
Og det ville han have mig til. Mig?
- Kunne du tænke dig, at jeg ...? - Nej, selvfølgelig ikke.
- Det må forresten også være svært. - Det kunne jeg gøre på fem minutter.
- Skal vi vædde? - Ja. Du får en bajer til maden.
Du har mig igen om fem minutter.
(nynner Hambers melodi)
Det er løgn.
"Mor."
"Når du modtager disse ord, mor, -
-fra din dreng, som nu er stor, mor, -
- må du ikke fælde alt for mange tårer."
"Jeg løb bort som lille nor, mor, -
- og nu står jeg ved mit ror, mor."
"Nu forstår jeg først, hvor let du var at såre."
"Jeg var ond og tankeløs, og her står jeg med min pøs -
- og mit blik mod barndomshjemmet i det fjerne."
"Hvor jeg hen i verden for, mor, -
- fra Kap Horn til Singapore, mor, -
- gik min tanke hjem til dig og dine sange, -
- som vi nynnede i kor, mor, -
- du og jeg og lillebror, mor."
"Åh, jeg synger dem endnu så mange gange."
"Når levkøjen står i flor, mor, -
- omkring huset, hvor du bor, mor, -
- er det, ligesom om jeg hører din milde stemme."
"Ja, så drejer jeg mit ror, mor, -
- og så stævner jeg mod nord, mor, -
-for det er jo dog hos dig, at jeg har hjemme."
- Nej, det er for stærkt. - Ja, men sådan skal det være.
- Kan man få penge for det? - Øjensynlig mange penge.
- Men skulle jeg ...? - Nej, nej, nej.
- Men tænk, alligevel - Så hellere spænde livremmen ind.
Nu går jeg i gang med min roman, og så er vi lidt sparsommelige.
- Ja, vi skal nok klare det. - Det er godt, Lillemor.
Hvorfor spiser du ikke? Du sagde, du var sulten som en løve.
Har du set en løve spise vandgrød?
Vi var jo enige om at indføre en grøddag, ikke?
Og at holde op med at ryge, ikke?
Vi har jo kun den månedlige kronik og digtet i søndagstillægget.
Hvis vi skal klare de faste udgifter uden at...
Hvordan går det med romanen? Er du kommet i gang?
Ja, jeg har gjort lidt...
...notater.
- Kronikken? - Der er jo god tid, ikke?
Har du skrevet digtet til på søndag? Jeg mangler faktisk kontanter.
Det er slet ikke sikkert, at jeg gør det.
Jeg kan ikke arbejde i denne småborgerlige atmosfære.
Ingenting kan man tillade sig. Ikke så meget som en pibe tobak.
En kunstner må være hævet over den slags ligegyldige bekymringer.
En kunstner kan kun tænke og skabe i frihed, Lillemor.
Ja, naturligvis. Det var også forkert at genere dig med alt det.
Jeg synes, du skal gå dig en tur og se at komme i stemning.
Stikker du så ikke ind til slagteren? Jeg skal nok skrive en seddel.
Jo...Jo.
- Goddag. - Goddag. Hvad skulle det være?
Jeg skulle bede om...
"100 g leverpostej, 4 bayerske pølser, et pund medister."
"Han får penge, når du har skrevet det digt til søndags
100 g leverpostej, 4 pølser og et pund medister.
Og hvis De så vil være venlig at skrive det.
Mig? Jeg har ikke begreb om at skrive digte.
Nåh Næh, men altså...
Var det ikke bedre, hvis De kunne leve af det, De selv skriver?
Det drejer sig kun om et par dage.
Jeg har det i hovedet. Jeg mangler bare at skrive det.
- I hovedet? - Ja.
- De mangler bare at skrive det? - Ja, ja.
- Så skriv. - Her?
Nej, det kan jeg ikke. Jeg...
Ja. Det var det hele. Er De rar at skrive det?
De har ikke betalt for sidste uge.
Det er en dejlig forretning, De har, hr. Jensen.
Men hvorfor har De ikke en dame i butikken?
Det kan ikke lade sig gøre. De render.
Hvorfor gifter De Dem så ikke?
- Det kan ikke lade sig gøre. - Det kan jeg da slet ikke forstå.
Det er let nok at forstå. Der er ikke noget ved mig.
Sikke noget vrøvl, hr. Jensen. De er da både høj og flot.
Jeg falder altid i søvn.
Jeg står op kl. 3. Jeg bliver søvnig kl. 8.
Pigerne synes, jeg er kedelig.
- Det er da pigernes egen skyld. - Hvordan det?
Det er nok, fordi De ikke har fundet en pige, der kan holde Dem vågen.
De skulle prøve igen.
- Han slider nok i det, digtermanden. - Ja, og drikker en masse kaffe.
Det må nu være morsomt at have evner for den slags.
En anden en kunne ikke drive det videre end til købmand.
Men han kan nu også sagtens. Tænk at have sådan en sød muse.
- Var der mere? - Nej tak. Vil De skrive det?
- Øh... - Bare til på mandag.
- Ja, bare til på mandag, ikke? - Jo, helt bestemt.
Tak skal De have. Farvel. Farvel.
Det var jo bare til på mandag.
Du står og gør dig lækker for den lille, københavnske finke.
- Jamen, lille mor - Du skal ikke give dem mere kredit.
Han kan tage sig noget nyttigt til, så han kan forsørge sin "muse".
"Efterår."
"Efterårsdage, efterårsdage, sorte og grå som krager, -
- vandrer i regnen med nykolde fingre, stirrer i fuglenes øjne."
"Føle sig midt i opløsningsmumlen, -
- frysende, nyfødt og gal."
"Baske i fryd med den hængende Vinge, -
- flyve med kragen og le."
"Rejse sig højt over efterårstræet, glemme den faldende årstid -
-for himlens buede, blanke papir -
- opfyldt af sortgrå noder."
- Er De sikker på, De er digter? - Ja. Hvorfor?
Skal det være et digt, det der? Det er ikke noget digt.
Hvad er det ikke? Det er et rigtig udmærket digt.
- Det rimer ikke. - Det skal ikke rime.
Et digt skal rime.
Det må jeg for pokker have bedre forstand på end De.
Hvis ikke der er rim i, er det ikke noget digt.
Hvor meget lever er der egentlig i Deres leverpostej?
Var det 100 g, De sagde?
De har vel nok fået det pænt.
Vi mangler en masse. Sengetøj, knive og gafler og alt det.
- Jeg har alt til 12. - Det må jeg sige.
- Ja, for det var jo meningen - Nu må De ikke begynde igen.
Poeten og jeg havde ingenting, da vi giftede os.
Han er også helt anderledes Poeten.
Anton ville have det hele i orden. Både hus og udstyr.
- Han er så fornuftig. - Det er Poeten jo ikke.
Goddag.
Jeg tog mig den frihed at aflægge en visit.
Nåh, er det Dem?
Jeg står bare her for at trække lidt frisk luft.
- Vil De ikke sidde indenfor? - Jo tak.
- Goddag. - Goddag.
- Værsgo at tage plads. - Tak.
Jeg kunne sidde og stirre på dem i timevis.
Jeg havde jo også drømt om, at hvis
Men det skulle det altså ikke være.
De skal ikke tage det så tungt. Vi har været oppe at skændes tit.
- Jeg gjorde det jo selv forbi. - Så kan De også gøre det godt igen.
Mænd elsker at tilgive kvinder.
Jeg ved ikke med Anton. Han er temmelig karakterstærk.
Det er mænd, så længe Deres koner lader dem blive i troen.
Poeten har lovet at lade være at ryge og er stolt over det.
Han tror ikke, jeg ved, at han lister over i hønsehuset og ryger i smug.
Mænd er som børn.
I virkeligheden skal kvinder jo bare behandles som børn.
Med en mild, men fast hånd. Det er et spørgsmål om fornemmelse.
Ja, som digter har De nok flere fornemmelser -
- end vi andre almindelige dødninge.
Måske man har en evne til at trænge dybere til bunds og se klarere.
Jeg har ofte ladet mig inspirere netop af kvinden.
Han har vel skrevet mange kærlighedsdigte til Dem?
Ja. Han har skrevet nogle dejlige digte til mig.
Det må være yndigt.
Anton har aldrig skrevet noget digt til mig.
- Og vi har været forlovet i syv år. - Han er ikke digter.
- Næh, men hvis han elskede mig - Så, så.
Poeten har ikke skrevet én linje til mig, siden vi blev gift.
Hvis han skrev et kærlighedsdigt i dag, var det nok til en helt anden.
Uh, ja, altså. Hvis Anton nu finder en anden.
Så tror jeg, jeg slår hende ihjel.
Nej, det er det allervigtigste. Man skal aldrig være jaloux.
I hvert fald ikke vise, man er det.
Så tror han bare, han er en fandens karl.
Kvinder er af naturen ydmyge og hengivne.
De ønsker at underkaste sig og vil have, at manden er stærk og sikker.
Ja, ja, ja, ja. Men bare jeg vidste, hvad jeg skulle gøre.
Prøv at gøre hende jaloux.
Hvis hun mener, der er flere om buddet, falder hun straks til føje.
Whisky.
Do-dobbelt.
Åh ...Åh!
Anton, slog du dig? Og dit pæne tøj.
- Kom, så skal jeg hjælpe dig. - Vi må da
- Kom. - Ja, ja, ja.
- Kom nu her, lille Anton. - Ja, mor.
Sæt dig her. Sådan. Lad mig tage det der.
Så skal du få en kop kaffe. Lad mig lige børste din jakke.
Av, av, av!
Hvordan kunne du også finde på sådan noget, Anton?
- Vera - Lad dog de unge om det.
Av! Jah...
Jubii!
Gamle Madsen i nabohuset vil på alderdomshjem.
- Har du så talt med ham? - Ikke endnu.
Jeg tror næsten, gardinerne passer. Anton, du må endelig skynde dig.
Nu skal man ikke være for ivrig. Det må gribes fornuftigt an.
Vera...
Åh
Jubii!
- Skal jeg ikke skrive det op? - Nej, det kan jeg da sagens huske.
- 1 I mælk, 1/4 rugbrød og 4 boller. - Det skal skrives til på mandag.
1 I mælk, 1/4 rugbrød og 4 boller.
1 liter mælk, 1/4 rugbrød og 4 boller. 1 liter mælk
- Hvad skulle det være? - Øh...
Jeg skulle bede om... 4 liter mælk og....
...1/4 bolle og...
- Hør, De er da ny her, ikke? - Ja, jeg begyndte i går.
Jeg synes da nok Det var da morsomt.
- Goddag. Og velkommen til. - Tak.
Det er jo altid nyt med et dejligt ansigt Dejligt med et nyt ansigt.
- Hvad var det, De skulle have? - Det har jeg knageme glemt.
- Hvad synes De, jeg skulle tage? - Kan De slet ikke huske det?
Nu må vi altså tænke mig godt om.
Øh...
2 boller og 1/4 liter sød.
Sig mig, hvor har du dine tanker henne?
Du er da også helt umulig.
Jeg må ind og digte. Jeg har det dejligste digt i mig.
Men jeg skal bruge det rugbrød.
Jeg skal nok gå derhen igen. Du må endelig ikke. Jeg skal nok.
Det varer kun et øjeblik.
Det er det bedste, jeg nogensinde har lavet.
Det hedder "Den nye sommer".
"Så kom du, min Eva og Venus, den første, den skønneste kvinde."
"Det eneste mættende måltid, min sultne sjæl kunne finde."
"Jeg spiser dig, fagre veninde, i store herlige stykker -
- med alle dit legemes forførende, fristende, frugtbare former."
"Og hele koret vil prise den nybagte dejligheds ynde."
"Åh, herlige sommer, så kom du, nu skal vi virkelig synde."
- Din sjofle karl! - Kan du ikke lide mit digt?
Det er det mest talentløse pjat, du nogensinde har lavet.
Av...
Nej, det forstår jeg ikke.
Det er da kønt. Det er da ikke noget at tage sådan på vej for.
De må gerne beholde det.
Mange tak, mange tak.
Næh, kvinder er mærkelige.
Sommetider gør de det modsatte af, hvad man tror.
Men det kan man ikke regne med, at de gør. Det er svært.
Ja.
Han var altså så sød, da han prøvede på at danse det der vilde.
Og da han så trimlede
Tak for det, De sagde med at være jaloux.
Jeg var ved at ryge i hovedet på bagerens den nye, men lod være.
Det er nok det dummeste, man kan. Herregud, hun er da meget sød.
Goddag.
Hvad skulle det være?
To hjerter.
Værsgo. Det skal skrives til mandag. Det er i orden. Farvel.
Jeg ligger vågen om natten og tænker på dig. Vil du gifte dig med mig?
Så skal du heller ikke mere stå her og
Jeg mener så behøver du ikke være jomfru længere.
- Det er vist billigere at bage selv. - Det smager også meget bedre.
- Åh nej. Er det Dem? - Goddag.
Var det ikke noget, jeg kunne ...?
- Vi er blevet naboer indtil videre. - Naboer?
Jeg har netop købt nabogrunden. Lidt dyrt, men alligevel.
- Skal De bo her? - Ingenlunde.
Et konsortium vil bygge en fabrik her og søger en passende grund.
Jeg agter at sælge dem nabogrunden. Den er imidlertid næppe stor nok, -
- så man vil også være interesseret i Deres grund.
Vi vil ikke sælge.
Jeg vil bede Dem ordne vores mellemværende inden nytår.
- Her er en skriftlig opsigelse. - Inden nytår?
- Ja. Inden 1. januar. - Det kan vi altså ikke.
De vil sikkert kunne få en god pris for huset. Vil De hilse?
- Hvad var det? - Bare et bud. Ikke noget.
- Hvordan går det med romanen? - I grunden rigtig udmærket.
- Men der er jo en ende igen. - Ja.
Det er faktisk et meget bedre hus end det andet.
Ja. Og der er plads til hønsehus i baghaven.
- Kan du så sidde roligt? - Har du talt med Madsen igen?
Ikke endnu. Han har godt af at vente, til han bliver mør.
- Uh, Anton. Pas nu på. - Mig tager han ikke ved næsen.
- Men tænk, hvis han nu - Dav.
Sid ned et øjeblik, Laurits. Lille, dejlige Vera
Marie kommer på fredag og bliver fikset op til sølvbrylluppet.
Den er i orden. Sølvbryllup
Har I hørt, at gamle Madsen har solgt sit hus?
Han har fået en gevaldig pris for det.
- Det kan ikke passe. Til hvem? - En inde fra København.
Det kunne jeg da ikke vide. Nej. Det må du ikke. Ikke igen.
Hører du? Nej, du må ikke gå. Lille Vera, jeg elsker dig jo.
Hvad ved jeg om det?
Det ved du da. Ikke?
Har du måske nogensinde skrevet så meget som et digt til mig?
Digt?
Ja...
Nu har vi jo snart sølvbryllup.
- Barberes? - Ja.
Jeg kunne jo godt tænke mig at få skrevet en sang.
Tror du, at ham digteren kunne tænke sig, at...
Digt
Sølvbryllupssang?
Ja, jeg tænkte, at når nu vi havde fået en digter til byen
Det vil min mand meget gerne gøre for Dem.
- Jeg betaler Dem for det. - Hvor meget vil De ofre?
Det manglede bare. De kan altid gøre os en tjeneste.
- Så siger jeg da så mange tak. - Det var jo så lidt.
- Så skal De vel have oplysninger. - Oplysninger?
Du skal da vide, hvad det handler om. Sæt dig ned og skriv.
Se.
Nå, jamen Lad mig så høre. Hvor længe har De så nu været gift?
- Ja, det bliver jo så 25 år. - Det er jo sølvbryllup.
Derfor kunne det da godt være Nåh, nej.
Det har været 25 gode år. Det har det.
Ja, Marie, min kone Hun kan jo godt være lidt skrap.
Det var hun jo ikke dengang.
Men det er nok ikke uden grund, -
- for jeg har nok altid været lidt for blød.
Navnlig i begyndelsen, da vi ikke havde andet end de bare næver.
Hvis ikke Marie havde taget, skrubbet og sat tingene på plads, -
- så sad vi nok ikke, hvor vi sidder i dag.
Med børnene godt i vej og en god forretning.
Men der skal jo nok mere til for at kunne skrive et digt.
Lil-le dej-lige vid-un-der-lige Ve-ra...
Det er for meget.
Lille, dejlige Vera. Lille, dejlige, Ve...
Dej-lige...Det er for lidt.
- Jeg tror ikke, jeg kan sådan noget. - Du vil godt prøve, ikke?
Det ville være dejligt at formilde købmandinden.
Bare jeg vidste
Og slagteren. Han er efterhånden helt umulig.
Det næste punkt på programmet er en overraskelse.
For første gang i fjernsyn og radio præsenterer vi -
- Henry Hambers sidste nye melodi "Mor".
Teksten er af den unge, lovende digter Poeten.
Når du modta'r disse ord, mor
fra din dreng som nu er stor, mor
må du ikke fælde
alt for mange tårer
jeg løb bort som lille nor, mor
og nu står jeg ved mit ror, mor
nu forstår jeg først
hvor let du var at såre
jeg var ond og tankeløs
og her står jeg med min pøs
med mit blik mod barndomshjemmet
i det fjerne
hvor i verden hen jeg for, mor
fra Kap Horn ti! Singapore, mor
går min tanke hjem til dig
og dine sange
som vi nynnede i kor, mor
du og jeg og lillebror, mor
åh, jeg synger dem endnu
så mange gange
jeg kan se dit lyse smil
over havets mange mil
når jeg stirrer op
mod nattens dunkle stjerner
når levkøjen står i fler, mor
omkring huset hvor du bor, mor
er det ligesom om
jeg hører din milde stemme
ja, så drejer jeg mit ror, mor
og så stævner jeg mod nord, mor
for det er jo dog hos dig
at jeg har hjemme.
Det er jo en skandale. Kan du ikke se det?
Og jeg har lige fået en litterær udmærkelse.
Hvad må folk dog ikke tænke? Det Det
Forestil dig, du står splitternøgen i et udstillingsvindue på Strøget.
Ja, undskyld. Døren stod åben.
Jeg ville bare Jeg har hørt Deres sang.
Jeg har taget fejl af Dem. De er virkelig digter.
Det var meget smukt. Jeg var dybt greben.
Jeg har jo ikke altid været mod mor, som jeg
Flæsk.
- Jeg er ked af, at jeg gjorde det. - Men han var jo virkelig rørt.
Og det var jo en parodi, den sang.
- Hav ikke så ondt af slagteren. - Det gør grin med mandens følelser.
Han har sikkert aldrig været så god mod sin mor.
Derfor har han lidt ondt af sig selv.
I aften tuder han og synes, han er et dejligt menneske.
- I morgen kniber han på vægten igen. - Det er næsten det værste.
Næh, det er, at vi ikke får penge før efter nytår.
- Hvorfor gjorde du det, Lillemor? - Det hele var så trekantet.
De handlende var så sure. Navnlig slagteren.
Og så kom ham den lille sorte. Han vil have pengene inden nytår.
Inden nytår? Det har du da ikke sagt et ord om.
Du var jo så godt i gang. Men jeg kan få et job som juleassistance.
- Har du gået helt alene og ...? - Jeg skal nok sige til købmanden
Nej, købmanden er god nok. Han skal have sin sang.
Og jeg ved godt, hvad den skal handle om.
"Så kom du, min Eva og Venus
Så kom du min Vera og Venus.
- Færdig? - Hmm.
- Må jeg høre? - Du skal. Sæt dig ned.
"Hvor er det enkelt at være to og leve hele livet sammen, -
- når man kan bygge i fred og ro, og kærlighed er selve rammen -
- om det man skaber, om det, der gror, -
- og hvis så kvinden er som lillemor, så tro du mig, jeg siger dig, -
- så er det fagert at leve."
"Du var så yndig den første gang, vi talte rigtigt med hinanden."
"Så sød og fin som en forårssang. Jeg kyssede dig genert på panden."
"Vi sagde ikke så mange ord. Jeg vidste blot, du var lillemor."
"Og tro du mig, jeg siger dig, så var det fagert at leve."
Hver dag var god i de mange år
og selvom også vi ku' skændes
så læger tiden de fleste sår
og sorgerne kan hurtigt vendes
til glæde over den grønne jord
når den, der smiler, er lillemor
og tro du mig jeg siger dig
så var det fagert at leve
det er så let for en ægtemand at sige tak til sin kone
når deres liv blev en ægtestand
med denne særlige tone
der er så varm og så hjertestor
og bare kommer fra lillemor
ja, tro du mig jeg siger dig
så er det fagert at leve.
Laurits, du er ikke rigtig Sådan at skrive sang til mig.
Det er altså ham digteren, der har skrevet den.
Jeg fortalte ham om os to og forklarede
Nå, er det digteren?
Han har skrevet den, som jeg selv ville have gjort det, -
- hvis jeg altså kunne.
Skal vi ikke bede dem komme herover og danse med de andre fra byen?
Jo!
Det er vel nok noget andet end de moderne abekattestreger.
Jubii!
Og så den anden vej!
Jupti, jepti, jej!
Er det til mig?
Åh...Anton.
Tra-la-la, la-la-la-la...
Jabadada, dadalalala, jabalala...
Og nu gifter vi os altså, og så finder vi nok et hus at bo i.
- Det lyder ikke særlig fornuftigt. - Det kan ikke betale sig.
Skål, broder.
Digter!
- Anton har skrevet et digt til mig. - Vera.
- Det er mægtig godt. - Det interesserer ikke de andre.
- Jo, lad os nu høre. - Nej. Vera, jeg beder dig.
Vera, du må ikke.
"Så kom du, min Vera og Venus."
"Den første, den skønneste kvinde."
"Det eneste mættende måltid, min sultne sjæl kunne finde."
"Jeg spiser dig magre veninde
Fagre.
Fagre veninde i store og herlige stykker -
- med alle dit legemes forførende, -
- fristende, frugtbare former."
"Vi flyver i favnen på dig, alle vi sultne fugle, -
- og elskovens nikkende blomster er solsikker prangende gule."
"Og hele koret vil prise din nybagte dejligheds ynde."
"Oh, herlige sommer, så kom du."
"Nu skal vi virkelig synge."
- Hvad skal det forestille? - Vi nivellerer.
- Hvorfor det? - De skal i gang efter nytår.
- Med hvad? - Med fabrikken.
Først skal det her altså rives ned.
- Dav, Poet. - Dav, Lillemor.
- Hvordan gik det? - Jo
- Hvad er det for et job? - Det er sådan lidt specielt.
Det er noget med at demonstrere nogle ting og sådan noget.
- Hmm - Jeg tror, jeg lægger mig lidt.
- Træt? - Jeg har lidt kvalme.
Det er al den julehalløj. Godt, det ikke er mig.
Hvis du tror, det morede mig
i min tilstand.
Hvad var det, du sagde?
Vil det sige, at du ...? Vil det sige, at vi skal ...?
Vil det ...?
Jamen, Lillemor vil du ikke ligge ned.
Jamen, Lillemor, hvordan i alverden er det gået ti ...?
Det er jo pragtfuldt.
Hvad nu, hvis vi skal flytte?
- Hvad er det? - Det er en check.
- Hvor har du den fra? - Fra min forlægger.
- Vil det sige, at du er færdig? - Ja. Det var derfor, jeg var i byen.
Vi sender dem til den lille sorte. Han skal have dem inden 1. januar.
Derfor skal han have dem nytårsaften. Det har han rigtig godt af.
Det var dog det værste, De kunne gøre, at betale mig.
- Det havde jeg ikke ventet af Dem. - Vi er kede af at skuffe Dem.
Nu hænger jeg på det forbandede nabohus, -
- som jeg har købt i dyre domme. Alt for dyre.
Og nu vil ingen købe det. Hvad skal jeg dog gøre?
Hør Hør, ved De hvad? De skulle gå til barberen.
Anton Olsen kan sælge det for Dem. Han er mægtig god til at sælge huse.
Barberen? Det vil jeg så gøre. Det var venligt. Mange tak.
- Det var så lidt. Farvel. - Og glædeligt nytår.